Aceasta e insula Tontului...
secretul cel mai bine păstrat din această parte, ei bine, de oriunde.
N-arată cine ştie ce, dar mormanul ăsta umed de pietre
ascunde nu puţine surprize.
Viaţa de aici este formidabilă, dar nu şi pentru cei slabi de înger.
În timp ce multora le place să sculpteze în lemn sau să coasă pe etamină,
noi, cei de pe insulă, preferăm
să facem ceea ce ne place să numim
curse cu dragoni !
Scuze, Picior-de-Peşte ! Voiai asta ?
Rât-mucos, era a mea !
Poftim, scumpete !
Ţi-am zis că arăţi minunat azi ?
Să ştii că da.
Hai, Vomi ! Începe să pută pe aici.
Nu. Încă te urăşte.
Hai s-o zbughim de-aici, Râghi !
Bine !
Da !
Nouă pentru gemeni,
Astrid e în urmă cu doar trei,
Picior-de-Peşte şi Rât-mucos în coadă,
iar Sughiţ
nu se vede pe nicăieri.
L-ai pus pe fugă cu vorbele tale pompoase, nu-i aşa, Stoic ?
Unde te duci, Picior-de-Peşte ?
Acum o să câştige ei.
E prinţesa mea. Dorinţa ei e poruncă pentru mine.
Cap-de-piatră ? N-a încercat să te îngroape de viu ?
Doar pentru câteva ore.
Dragonii reprezentau o problemă prin părţile astea,
dar asta cu cinci ani în urmă.
Acum s-au mutat cu toţii aici. Şi de ce nu ?
Avem grajduri pe măsură,
staţii de alimentare de tip bufet suedez,
o spălătorie de dragoni cu servicii complete
şi un sistem antiincendiu de top, pot să vă garantez.
A venit momentul, Mâncăule.
S-a făcut. Ultima tură !
Oaia neagră ! Hai, Coadă-spin !
Mai avem o şansă să câştigăm !
- Hai, Vomi ! - Pe şei !
Dă-i bice, Chiftea !
Să mergem ! Să mergem !
E momentul tău acum.
Zbor plăcut !
Sus, sus !
- Nu ! - Da !
Bravo, Chiftea !
Poftim, scumpete. A mea valorează zece puncte.
Da ! Oaia neagră !
Vă bateţi pentru Cap-de-piatră ?
Câştig eu !
Câştigăm împreună !
Nu !
Nu mă mai poate opri nimeni acum !
Cu excepţia mea. Suntem legaţi, deşteato.
- Nu mai încerca să-mi furi gloria ! - Hei !
Dă-i gata, Astrid !
- E gloria mea ! - Strici totul, ca de obicei !
Fără oaie, nu-i nici glorie !
Te-am prins !
Astrid !
Frumos jucat !
Aia e viitoarea mea noră !
Scuze !
Coadă-spin !
13 ! Câştigă Astrid !
Da, insula asta e oarecum un loc perfect.
Am fost răsplătit pentru truda mea.
Ceea ce nu-i rău deloc, pentru că, de când vikingii călăresc dragonii,
lumea şi-a lărgit orizonturile.
Da !
Ce zici, amice ?
Mai încercăm o dată ?
Ştirbule ! Nu păţim nimic.
Gata ?
Da !
E uimitor !
Nu mai e uimitor !
Ştirbule !
Nu !
A apărut din senin.
Trebuie să mai exersăm planarea ta solo, amice.
Cu coada aia ataşată
faci nişte manevre de salvare cam stângace, înţelegi ?
Am mai găsit una.
Ce e ? Vrei să-ţi cer scuze ?
De-aia ai pus botic, bebeluş bosumflat ?
Ia să vezi ce-ţi fac !
Simţi acum ?
Vezi cât de tare mă mustră conştiinţa ?
Hai, hai !
Doar n-o să te pui cu un şchiop...
Ai dreptate ! Ai dreptate ! Ai câştigat.
E la pământ. Şi e urât.
Dragonii şi vikingii sunt iar duşmani,
prinşi în luptă strânsă...
Ştii că nu iese la spălat.
Cum să-i spunem ?
Bine, "Subsuoară râioasă".
Ce zici, amice ?
Crezi că găsim vreun Hăcuitor prin pădurea aia ?
Una sau două Morţi Şoptite între stâncile alea ?
Cine ştie ? Poate mai dăm de urma vreunei Furii a Nopţii.
N-ar fi extraordinar ?
Ce facem ? Mergem mai departe ?
Ziua bună, domniţă !
Unde ai fost ?
Bună !
Am fost să câştig curse, unde să fiu ?
Întrebarea e...
Unde ai fost tu ?
L-am evitat pe tata.
Nu-mi spune. Ce s-a mai întâmplat acum ?
O să-ţi placă.
Mă trezesc. E soare afară.
Terorile teribile cântă pe acoperiş.
Cobor alene la micul dejun,
gândindu-mă ce bine merg lucrurile pe lume, când aud:
"Fiule, trebuie să discutăm."
"Nu acum, tată. De-abia mi-a început ziua de lenevie."
În primul rând, nu vorbesc aşa.
Pe cine imiţi ?
Şi, în al doilea rând, de ce dai aşa din umeri ?
E foarte măgulitor, n-am ce spune.
Cum spuneam, îmi zice:
"Eşti orgoliul insulei Tontului, fiule, şi sunt foarte mândru de tine."
"Mersi, tată.
"Şi eu sunt impresionat de calităţile mele."
Când am dat eu aşa din mâini ?
Uite acum !
Bine, nu te mai mişca.
E o chestie serioasă.
"Ai crescut
"şi, cum niciun şef nu şi-ar putea dori un succesor mai bun,
- "am luat hotărârea..." - Să te facă şef !
Doamne ! Sughiţ, e nemaipomenit !
Îmi uzezi rola cu arcuri. Are o calibrare sensibilă.
Da,
deci, aşa stă treaba.
Ce i-ai spus ?
Nimic. Când s-a întors, dispărusem deja.
E o mare răspundere.
Va trebui să mai aştepţi cu harta
şi va trebui să zbor eu cu Ştirbul, căci vei fi ocupat, dar...
Nu e de mine, Astrid.
El se pricepe la discursuri, ştie să facă planuri, să conducă satul.
Nu cred că ai înţeles bine.
E vorba să fii "şef". E o onoare !
Eu aş fi încântată.
Eu nu sunt ca tine.
Tu ştii exact cine eşti.
Ai ştiut dintotdeauna.
Eu încă nu mi-am dat seama.
Ştiu că nu semăn cu tata
şi nu am cunoscut-o pe mama,
aşadar, cine sunt eu ?
N-o să găseşti acolo ceea ce cauţi, Sughiţ.
Ci aici.
Poate nu reuşeşti încă să desluşeşti.
Poate.
Dar, auzi,
chiar e ceva acolo.
Sughiţ...
Stai pe-aproape !
Ce s-a întâmplat aici ?
Bine, uşurel, amice.
Sughiţ !
Foc !
Atenţie, Astrid !
Sughiţ !
Atenţie la coadă !
Legaţi-i picioarele !
E ceea ce cred eu ?
Opriţi-vă !
Coadă-spin !
Ce faceţi ?
V-aţi întors ?
Să fac în izmene
de nu-i o Furie a Nopţii !
Credeam că au dispărut definitiv.
Se pare că s-a întors roata norocului, flăcăi.
Nu cred că Drago are aşa ceva
în armata de dragoni.
Armată de dragoni ?
Ascultă, nu vrem necazuri.
Ar fi trebuit să vă gândiţi la asta înainte să ne furaţi toţi dragonii
şi să ne faceţi praf fortăreaţa !
Despre ce vorbeşti ?
Crezi că am făcut-o noi ?
Şi-aşa prindem cu greu dragonii în capcană. Ne lipseau călăreţii filantropi de dragoni
care se furişează să-i elibereze.
Care filantropi ?
Mai sunt şi alţi călăreţi de dragoni ?
În afară de prietenul tău hoţ de azi-noapte ? Spune-mi tu.
Oi avea tu un dragon care scuipă gheaţă,
dar noi încă nu ne-am făcut norma.
Cum ne justificăm în faţa lui Drago Sparbum ?
Drago Spar-cum ? Are logică ce spui ?
Aşteaptă o nouă încărcătură de dragoni pentru armata sa, până mâine.
Şi Drago nu prea agreează scuzele.
Uite cu ce m-am ales
ultima oară, când m-am dus cu mâna goală.
A promis că va fi mai puţin înţelegător pe viitor.
Ascultă, nu ştim nimic despre hoţul de dragoni,
despre dragoni care scuipă gheaţă
sau despre şeful tău ţicnit şi armata lui de dragoni, da ?
Dă-ne dragonul înapoi şi plecăm,
persoană ciudată şi duşmănoasă, pe care n-am întâlnit-o niciodată.
Unde-mi sunt bunele maniere ?
Sunt Eret,
fiul lui Eret.
Cel mai bun vânător de dragoni în viaţă.
La urma urmelor,
nu oricine poate să prindă o Furie a Nopţii.
Iar el e Ştirbul. A zis că plecăm. Acum.
Aşa zic toţi.
Pe ei, flăcăi !
Coadă-spin ! Hai !
Fugi !
N-o să rămâneţi cu dragonii ăia,
mă auziţi ?
Drago vine să-i prindă pe toţi !
Hai, Chiftea !
- Salut, Stoic ! - Salut ! Ce mai faceţi ? Ce zi frumoasă !
Salut, Rât-veninos. Frumoasă cursă !
Scuze, d-nă Ack.
Ştii ceva de el ?
Cred că a trecut deja de marginea lumii.
Eşti sigur că vrei ca puştiul să conducă satul ?
Poţi să-i cedezi locul mai târziu.
E pregătit. O să vezi.
Uite-l !
Mândria insulei Tontului !
Care s-a hotărât, în sfârşit, să vină la treabă. Ura !
Scuze. Am fost reţinut.
Tată, putem vorbi puţin ?
Te roade să-mi spui ceva ?
Nu chestia care crezi tu că mă roade, dar da.
Bun băiat ! Lecţia numărul unu.
Prima datorie a unui şef e faţă de oamenii săi, aşa că... 41 ?
- Putem discuta între patru ochi ? - Patruzeci şi...
Eu sunt ! E rândul meu !
Am putea discuta...
Scuzaţi-mă, am stat toată ziua la coadă.
Bine. Aş vrea o şa înaltă,
cu multe ţepuşe, şi un compartiment mare pentru depozitare.
Cum să nu. Veţi primi, d-le.
Tată, e o chestie mai importantă decât construirea şeilor.
Lecţia doi. Nicio sarcină nu e neînsemnată când e vorba de servirea poporului.
- Scuză-ne, Arţăgosule ! - Tată, n-am putea vorbi...
Arţăgosule !
Iar ai lăsat focul din forjă să se stingă !
Gata, Arţăgosule ! Te trimit la adopţie.
Aşa. Hai ! Pune mâna la treabă.
Serios, trebuie să-ţi spun despre acest tărâm nou pe care l-am descoperit.
- Încă unul ? - Sunt şi alţi dragoni ?
N-am stat prea mult ca să aflăm.
Tipii nu erau prea prietenoşi.
Nu mai spune ? Furia Nopţii şi Năpârcă Mortală nu i-au înveselit ?
Nu, de data asta a fost altfel.
Nu genul de zarvă scapă-cine-poate, care a început să-mi placă.
Tipii erau vânători.
Vânători de dragoni.
Să le fi văzut fortăreaţa !
Făcută ţăndări şi congelată în ţepuşe uriaşe de gheaţă. Era ciudat !
N-am mai văzut aşa ceva.
Cel mai grav a fost că au dat vina pe noi.
O s-o încurcaţi rău de tot într-o bună zi !
Nu le place tuturor acest stil de viaţă.
Are dreptate Mâncăul, fiule.
Mai bine ni-l păstrăm pe al nostru.
Şi apoi, vei avea lucruri mai importante de făcut.
După ce vom face marele anunţ !
Construiesc o armată de dragoni.
Sau cel puţin tipul pentru care lucrează.
Drago Sparge Pumn sau cam aşa ceva.
Îi însângerez pumnul cu faţa mea dacă încearcă să-mi ia dragonul !
Sau pe al meu !
Ce toantă eşti !
O toantă frumoasă.
Da.
Sparbum ? Drago Sparbum ?
Da. Stai puţin !
Îl cunoşti ?
Legaţi toţi dragonii !
Poftim ? De ce ?
Zăvorâţi porţile !
- Coborâţi uşile antifurtună ! - Stai ! Ce se întâmplă ?
Haide !
Aţi auzit porunca ! Zăvorâţi porţile !
Niciun dragon şi niciun viking nu pleacă de pe insulă până nu spun eu !
Fiindcă unul pe care-l cunoşteai tu agită apele
pe un tărâm îndepărtat ?
Fiindcă Drago Sparbum e un om nebun,
fără conştiinţă şi nemilos.
Dacă şi-a construit o armată de dragoni, zeii să ne apere.
Duceţi-i în ţarcuri ! Repede !
Atunci, hai să ne ducem acolo !
Îi urmărim pe vânători până la Drago şi încercăm să-i băgăm minţile în cap.
Nu. Fortificăm insula.
E datoria noastră să păstrăm pacea !
S-a zis cu pacea, Sughiţ. Trebuie să te pregătesc de război.
Război ?
Tată, dacă Drago vrea să vină după dragonii noştri,
nu putem să stăm şi să-l aşteptăm.
Hai să-l găsim şi să-l facem să se răzgândească !
Unele minţii nu pot fi făcute să se răzgândească.
Trebuie să-ţi faci griji pentru insula ta.
Un conducător îşi protejează poporul.
Ferecaţi grajdurile ! Puneţi zăvorul la staule !
- Sughiţ, nu ! - Trebuie.
Pe aici !
Repede !
Sughiţ !
Hai !
Sughiţ !
Fiţi cu ochii în patru, flăcăi !
Cu vântul ăsta, ajungem la Drago până în zori,
aşa că ar fi bine să umplem rapid nava cu dragoni !
Prindem tot ce ne pică în mână.
- Eret ? - Nu şi dacă vrem să nu ne pierdem...
Capul ! La pupa babord !
Aruncaţi plasele, flăcăi ! Trageţi-i în jos !
Nu-mi mai scăpaţi de data asta.
Foc !
Reîncărcaţi !
Reîncărcare ! Atenţie !
Şi eu care mă temeam
că o să ne întoarcem cu mâinile goale.
Nu. E ziua ta norocoasă. Ne predăm.
Te alegi cu o Furie a Nopţii, o Năpârcă Mortală
şi doi dintre cei mai buni călăreţi de dragoni la vest de Luk Tuk.
Şeful ar trebui să fie mulţumit, nu ?
Scuzaţi !
Ce faci ?
Ştirbule, rămâi acolo !
Dragonilor nu le plac locurile înghesuite, aşa că o să rămână cu voi.
N-o să vă facă probleme.
Dacă nu faceţi asta...
Nava-i de lemn, oceanu-i mare. Cum stai cu înotul ?
Nu prea bine.
Era să uit. Nu puteţi să lăsaţi prizonierii înarmaţi.
Ăsta e planul tău ?
Exact ce-i trebuie oricărui vânător de dragoni !
Un capăt unge lama cu salivă de Coşmar Monstruos,
celălalt capăt împroaşcă un gaz de Spate-Zimţat Hidos.
Ajunge o scânteie şi...
Uite ce se întâmplă !
După ce încep să te considere de-ai lor,
până şi cei mai îndărătnici dragoni pot fi dresaţi.
Nu-i aşa, amice ?
Dă-o încoace !
Încerci să ne duci de nas ?
- Nu. Vrem să ne întâlnim cu Drago. - De ce ?
Am de gând să-l fac să se răzgândească în privinţa dragonilor.
Poate fi extrem de convingător.
După ce le câştigi devotamentul,
dragonii fac orice pentru tine.
N-o să ne faci să ne răzgândim.
Pot să te fac pe tine.
Aici. Acum.
Îmi dai voie ?
Călăreţi de dragoni ?
Dă-mi drumul !
Rât-mucos, ce faci ?
Vezi ce bine ştiu să apăr şi să execut ?
Ce-i cu plasele alea ?
Atenţie ! Era...
Cât pe ce !
Măiculiţă !
Place mie.
Ia-mă !
Nu trage !
Ce căutaţi aici ?
Am venit să te salvăm !
N-am nevoie să fiu salvat !
Ajunge !
Cred că ai greşit vasul !
Eu sunt Eret, fiul lui Eret.
Luaţi chestia asta de pe mine !
Altcineva ?
Mă gândeam eu.
Tu, în şa ! Plecăm acasă.
Nu.
Dintre toate nesăbuinţele...
Încerc să apăr dragonii şi să împiedic un război !
De ce numeşti asta nesăbuinţă ?
Pentru că vrea război, fiule !
Cu mulţi ani în urmă, ne-am adunat mai multe căpetenii
ca să vorbim despre urgia dragonilor care ne năpăstuise.
În mijlocul nostru a venit un străin de pe un tărâm necunoscut,
plin de cicatrici şi cu o mantie din piele de dragon.
Nu purta arme
şi vorbea încet, spunând că el,
Drago Sparbum, era un om din popor,
devotat eliberării oamenilor de sub tirania dragonilor.
Pretindea că numai el îi poate controla pe dragoni
şi că doar el ne putea proteja,
dacă ne închinam lui
şi îl urmam.
- Ce prost ! - Bună gluma !
Da, şi noi am râs.
Până când s-a înfăşurat în mantia şi a strigat:
"Atunci o să vedeţi ce bine vă merge fără mine !"
Acoperişul a luat foc într-o clipă
şi au început să coboare de sus dragoni armaţi,
care au ars locul din temelii.
Numai eu am scăpat cu viaţă.
Cu oamenii care ucid fără motiv nu se poate discuta în mod chibzuit.
- Tot ce se poate. - Sughiţ !
Dar eu tot o să încerc.
La asta mă pricep.
Dacă aş putea să te fac pe tine să te răzgândeşti,
o să pot să-l fac şi pe el.
Hai !
- Să mergem ! - Nu !
Du-i pe ceilalţi înapoi acasă.
Mi-ajunge un răzvrătit pe ziua de azi !
Frumos.
Cap-de-piatră !
Bine !
Stai liniştit, amice !
N-o să permit nimănui să-ţi facă rău.
Promit.
Hai, tată !
Chiar aşa ?
Bine.
Fără mişcări bruşte.
Stai aşa !
Ştirbule !
Hei ! Mi-ai lăsat dragonul în urmă !
Nu ştie să zboare singur ! O să se înece !
Hei !
Trebuie să ne întoarcem după dragonul meu !
Cine eşti ?
Hoţul de dragoni ?
Drago Sparbum ?
Măcar înţelegi ce-ţi spun ?
Ştirbule ! Gata, gata.
Şi eu mă bucur să te văd, amice.
Eram foarte îngrijorat.
Sughiţ ?
Să fie oare posibil ?
După atâţia ani ?
Cum e posibil ?
Ne cunoaştem ?
Nu, erai bebeluş.
Dar o mamă nu uită niciodată.
Vino !
Încăpăţânat ! Exact ca maică-sa !
Nici ea nu reuşea să stea locului.
Are 20 de ani.
Şi e viking. Cea mai proastă combinaţie.
Când mă gândesc ce încăpăţânat şi nesăbuit erai şi tu pe vremuri...
Dacă mă gândesc bine, nu te-ai schimbat nici acum.
Ştii cum e. N-o să se dea bătut, Mâncăule.
Şi dacă Sughiţ îl găseşte pe Drago înainte să-l găsim noi pe el...
Sughiţ n-are ce să păţească
atâta timp cât e cu Furia Nopţii. E o Furie a Nopţii !
Găseşte-i, Sfarmă-Ţeastă !
Găseşte-i !
Stai puţin ! O clipă !
- Pe aici ! - Întoarce-te !
Vino !
Nu poţi să-mi spui aşa ceva şi să fugi !
Eşti mama mea ? Ce...
Îţi dai seama cât de aiurea sună ?
Vino repede !
Am o grămadă de întrebări !
Unde ai fost până acum ?
Ce ai făcut ?
Au zis că ai murit !
Toţi cred că te-a mâncat un...
Aici ai fost în ultimii 20 de ani ?
I-ai salvat.
Incredibil.
Nu eşti supărat ?
Poftim ? Nu. Nu ştiu...
Nu prea ştiu ce să zic, sincer să fiu.
Nu afli în fiecare zi
că mama ta e o apărătoare ţicnită şi sălbatică a dragonilor.
Cel puţin nu sunt plictisitoare, nu ?
Bănuiesc că n-aş putea spune acest lucru.
Îţi place ?
N-am cuvinte.
Pot să...
Ce frumos e !
Incredibil !
S-ar putea să fie ultimul supravieţuitor al speciei sale.
Uite ! Sunteţi de-o seamă.
- Mamă ! - De-aia vă înţelegeţi aşa de bine.
Are dinţi retractili !
- Cum ai reuşit să-l... - L-am găsit în pădure.
Fusese rănit şi doborât.
Acest Colţ-Şiret şi-a pierdut piciorul într-o capcană de fier a lui Drago Sparbum.
Acestui Ropot i-a fost retezată aripa în plasele tăioase.
Iar bietul Grohăitor
şi-a pierdut vederea într-o capcană...
apoi l-au lăsat să moară singur şi înfricoşat.
Ce-a păţit aici ?
Tot Drago şi vânătorii săi au făcut-o ?
Păi...
Nebunia e
că eu sunt cel care l-a doborât.
Dar nu-i nimic.
Mi-a plătit-o !
Nu-i aşa, amice ?
Nu puteai să mă salvezi cu totul, nu ?
Ai vrut să fim chit.
Aşa că am un picior de lemn !
Ce-a zis tatăl tău de prietenul tău, Furia Nopţii ?
La început, nu i-a picat prea bine.
Apoi a început să-şi schimbe părerea.
Ca şi ceilalţi.
Până la urmă, toţi cei de-acasă şi-au luat câte un dragon.
- Măcar de-ar fi aşa... - Serios.
Crede-mă că am încercat şi eu,
dar oamenii nu sunt în stare să se schimbe, Sughiţ.
Unii sunt născuţi altfel.
Înălţaţi torţele !
Insula Tontului era un tărâm pe care ucideai sau erai ucis,
dar eu credeam că pacea era posibilă.
Opreşte-te ! O să înrăutăţeşti situaţia !
Era o părere foarte puţin agreată.
Sughiţ !
Apoi, într-o noapte, a intrat un dragon la noi în casă
şi te-a găsit în pătuţ.
Am fugit să te apăr,
dar ceea ce am văzut
îmi confirma propriile credinţe.
Nu era o bestie feroce,
ci o făptură blândă, inteligentă,
al cărei suflet
se reflecta în al meu.
Valka, fugi !
Nu ! N-o face !
Rezistă !
Nu ! Stoic !
Valka !
Stoic !
Valka.
Tu şi tatăl tău era să muriţi în acea noapte,
doar fiindcă eu n-am putut ucide un dragon.
E o trăsătură de familie.
M-a durut sufletul să stau departe de voi,
dar mi s-a părut mult mai sigur aşa.
Cum ai supravieţuit ?
Spaima norilor n-a avut niciun moment intenţia să mă omoare.
O fi crezut că locul meu e aici.
În căminul marii Bestii albe.
Speciile alfa.
Una dintre puţinele care mai există.
Orice cuib îşi are regina,
dar ăsta e regele tuturor dragonilor.
Cu respiraţia sa de gheaţă, acest uriaş graţios ne-a construit un cuib.
Un rai sigur pentru dragonii de pretutindeni.
Stai puţin, el e scuipătorul de gheaţă ?
El e răspunzător de toate distrugerile ?
Ne apără.
Trăim cu toţii în grija şi sub comanda lui.
Toţi, cu excepţia copiilor, fireşte,
care nu ascultă de nimeni !
Trăiesc alături de ei
de 20 de ani, Sughiţ,
şi le-am descoperit secretele.
- Te place. - Mamă !
Cred că ţi-e foame.
- Da, aş mânca ceva. - Bine. E ora mesei.
Nu-mi place situaţia.
Ar fi trebuit să-l găsească pe Sughiţ.
Nici mie nu-mi place. Eret, fiul lui Eret,
era bărbatul visurilor mele. Tot ce mi-am dorit vreodată !
Iubito, îmi las barbă de dragul tău.
Şi eu.
Dacă i-a doborât Drago ?
Dacă au nevoie de ajutor ?
Trebuie să-i găsim.
Cum ? Nu, Stoic a zis...
Nu mai contează ce a zis dacă sunt în captivitate.
Veniţi !
Ne întoarcem ?
N-avem unde să ne ducem, n-avem ce vinde
şi nici capete de numărat !
Dacă nu ne ducem cu dragoni, rapid...
Ai grijă ce-ţi doreşti !
Eret, fiul lui Eret !
Ce e asta ?
O răpire.
Ura ! Poate să călărească cu mine ? Poate ? Da ?
O să ne arăţi drumul până la Drago.
Să-i ajut pe călăreţii de dragoni să se furişeze în tabăra lui Drago ? Mă poţi omorî de-acum.
Nicio problemă. Coadă-spin, dă-i drumul !
Bravo !
Coadă-spin, aport !
Bine !
Bine ! Te duc la Drago !
Nu dă niciodată greş.
Parcă mergeam la masă.
Suntem la masă.
Apoi, de la Insula Dragonilor,
am găsit arhipelagul ăsta.
Uite !
Când sunt aici, sus,
nici măcar nu simt frigul. Simt doar...
Libertatea.
Asta înseamnă să fii dragon, Sughiţ.
Bine, bine, tu zici că eşti dragon,
dar ştii să zbori ?
Nu !
Frate ! Era cât pe ce !
Data trecută aproape că ne ieşise.
Incredibil.
Nici cu tine nu mi-e ruşine.
Semeni aşa de mult cu mine...
Şi eu care nu ţi-am fost alături...
Îmi pare rău, Sughiţ.
Putem s-o luăm de la capăt ?
Îmi dai o nouă şansă ?
Pot să te învăţ tot ce am învăţat eu în ultimii 20 de ani.
De exemplu...
Mamă !
Acum poţi lua curbele alea strânse.
Tu ştiai chestia asta ?
Toţi dragonii au secretele lor.
Şi o să ţi le arăt pe toate.
O să descifrăm toate misterele,
o să găsim împreună toate speciile,
noi doi, mama şi fiul.
Sughiţ, ne leagă acest dar pe care îl avem amândoi.
Asta te reprezintă, fiule.
Asta ne reprezintă.
Vom schimba lumea pentru toţi dragonii.
O s-o facem un loc mai bun şi mai sigur.
Da.
Sună fantastic.
Ce bine !
Acum putem merge amândoi la Drago.
Poftim ?
Nu se poate discuta cu Drago.
- Dar trebuie să... - Nu !
Trebuie să-i protejăm pe-ai noştri.
Hai, ar trebui să ne întoarcem !
Bine ! V-am adus până aici. Acum ia chestia asta de pe mine.
Nu-i frumos să-i iei jucăria unui dragon.
Nu ştii nimic ?
De ce mi se întâmplă mie toate astea ?
Ce e acolo ?
Bule cu diametru mare, plămâni uriaşi,
un locuitor din adâncurile reci.
Cred că e o dihanie clasa cinci sau chiar şase.
Chiftea ! Ce s-a întâmplat, fetiţo ?
Drago !
Ia-ţi laba de pe mine !
Mă bucur să te revăd, prietene !
Stai la căldurică ?
După cum vezi, tocmai ţi-am adus nişte dragoni,
aşa cum ţi-am promis.
Se trezeşte !
Daţi-mi o mână de ajutor !
Lăsaţi sforile !
- Colţ-de-foc ! - Hei !
Ce faci ?
Acum eşti al meu.
Şi, ca bonus,
ţi-am adus şi călăreţii.
- Nu-ţi cer nimic în plus. - Poftim ?
Glumeşti ?
Erai perfect !
Se pare că sunt mai mulţi acolo.
Câţi ?
Înseamnă că nu i-a prins Drago.
- Câţi ? - Sute.
O insulă plină !
Nu mi-aş face griji.
Oamenii mei îi vânează chiar în acest moment.
N-o să-ţi afle ascunzătoarea, îţi promit.
Ba da. Ştiu că am dispărut
şi au dragoni de urmărire.
Dacă ne atingi un fir de păr, Sughiţ o să te coto...
- Sughiţ ? - E inofensiv.
Serios. Crede-mă.
E doar fiul lui Stoic cel Vast, moştenitorul tronului din insula Tontului.
şi cel mai mare stăpânitor al dragonilor întâlnit vreodată !
Stăpânitor al dragonilor ?
Numai eu îi domin pe dragoni !
- Nu. - Îmi pare rău.
Şi, dacă nu ne dai drumul în acest moment,
o să se năpustească pe Furia Nopţii
şi o să-ţi facă arşice întreaga flotă.
Şi o să plângă toţi ca nişte ţânci.
- Nostimă şi frumoasă. - Bine zis, scumpete !
Ţâncii plâng mereu.
Ăia mici de tot.
Întâi a fost un călăreţ, acum e toată insula.
Iar tu i-ai condus la mine !
Drago !
Încetaţi pregătirile !
Trebuie să atacăm imediat cuibul călăreţilor de dragoni !
O să le doborâm dragonul alfa !
Apoi o să cucerim insula Tontului !
Drago.
Şi scăpaţi de el !
Drago, te rog...
Coadă-spin !
Nu !
Amice, nu putem să aşteptăm ca Drago să atace locul ăsta.
Trebuie să-l găsim înainte.
Hai să mergem !
Uşurel !
Glumeşti ? Cum ai pătruns până aici ?
Exact aşa cum o să te scoatem.
O să mă scoateţi ?
Liber.
Ştirbule, vino !
Stai ! Trebuie să-ţi spun ceva.
Lasă, îmi spui pe drum.
Nu e o informaţie de spus pe drum.
Mi-ai spus destule.
E mai degrabă genul de ştire care te zguduie din rărunchi.
Mă rog, una în plus nu-i bai.
Tată, faţă de surprizele obişnuite, asta o să-ţi placă.
Promit.
Doar că va trebui să reacţionezi cu blândeţe.
Ocupă-te tu de ea !
Văleu !
Tată,
bagă sabia la loc, te rog.
Ştiu ce o să zici, Stoic.
Cum am putut să fac aşa ceva ?
Să stau departe atâta timp ?
Şi de ce nu m-am întors la tine ?
La fiul nostru ?
De unde să ştiu eu că o să te schimbi, Stoic ?
Sau să se schimbe cineva de pe insulă ?
M-am rugat de nenumărate ori să înceteze luptele,
să găsim o altă soluţie, dar m-a ascultat cineva ?
De-aia nu m-am însurat.
Şi dintr-un alt motiv.
Ştiu că te-am lăsat să-l creşti singur pe Sughiţ,
dar m-am gândit că o să-i fie mai bine fără mine.
M-am înşelat, acum îmi dau seama, dar...
Nu mai fi aşa de stoic, Stoic !
Haide !
Strigă, urlă, zi ceva !
Eşti la fel de frumoasă ca în ziua în care te-am pierdut.
Se poate şi mai rău de-atât ?
Ia să vedem !
O să sărim în apa rece ca gheaţa şi o să murim înecaţi.
Pare răcoritoare.
Doamnele mai întâi.
Eşti o baligă de dragon...
Capul la cutie !
Daţi alarma !
Pe ei, fir-ai tu să fii de Eret !
Ia de-aici !
Bine, te iubesc din nou.
Jalnic. Mai ai timp să sari.
Aşadar, mergem să vă salvăm dragonii şi s-o ştergem de aici ?
Verificaţi toate capcanele. Sunt pe aici, pe undeva.
Chiftea ?
Vine cineva ?
Nu ştiu. Tu ţine-o tot aşa.
Continuă să dai la manivelă.
Îţi mulţumesc că mi-ai salvat viaţa.
Dă-mi voie să mă achit de datorie.
Mamă, nici n-o să mai recunoşti locul.
Unde făceam arme, acum fabricăm şei, atele pentru aripi.
Reparăm şi dinţii dragonilor !
Nici n-o să crezi ce mult s-a schimbat.
Fiul nostru a schimbat insula în bine.
Am făcut o treabă bună cu puştiul, Val.
Mulţumesc, tată.
Mi-am ieşit puţin din mână.
Doar ştii
- că nu te-am luat pentru cum găteai. - Sper.
Cu chiftelele ei omorai mai multe bestii decât cu securea de luptă.
Încă mai am câteva pe care nu le-am digerat bine.
După ce te întorci acasă, cu toţi dragonii,
Drago nu va mai avea nicio şansă.
Se va rezolva totul !
Uşurel, fiule. Nu-i uşor pentru ea.
Înţeleg.
Îmi place cântecul ăsta.
Îţi aminteşti cântecul nostru, Val ?
Voi înota şi naviga pe mări învolburate
Fără să mă tem de înec
Şi bucuros ale vieţii valuri le voi călări
Dacă tu cu mine te vei căsători
Nici soarele arzător
Nici frigul necruţător Din drum...
Din drum nu mă vor opri
Scuze !
Dacă-mi promiţi inima ta
Şi dragostea
Şi dragostea pe veci
Iubitul meu drag
Dragul meu iubit
Vorbele tale mă uluiesc mereu
De fapte măreţe n-am nevoie
Dacă-ţi simt braţele în jurul meu
O să-ţi aduc în dar inele de aur
- O să-ţi recit poezii - Nu mai spune ?
Şi de orice rău o să te feresc
Dacă vei rămâne alături de mine
Inele de aur nu-mi trebuiesc
Şi nici poeziile nu mă-ncălzesc Vreau doar de mână să te ţin
Vreau doar să stai lângă mine
Să te iubesc, să te sărut şi dulce să te ţin
Ca să dansăm şi să visăm
Trecând prin ale vieţii năpaste şi bucurii Iubirea ta mă va ghida
Voi înota şi naviga pe mări învolburate
Fără să mă tem de înec
Şi bucuros ale vieţii valuri le voi călări
Dacă tu cu mine te vei căsători
- O ţin tot aşa - Mâncăule !
Am terminat.
Credeam că trebuia întâi să mor ca să mai dansăm o dată împreună.
Nu e nevoie de măsuri drastice.
Pentru tine, draga mea,
orice.
Te întorci acasă, Val ?
Vrei să fii iar soţia mea ?
Putem fi o familie ! Ce zici ?
Da.
Perfect ! Gătesc eu.
Slavă lui Odin că nu m-ai ascultat, fiule.
Altfel nu ne-am fi regăsit.
Ştirbule ?
Ce se întâmplă ?
Nu !
Val ?
Val ! E în regulă.
Acum suntem o echipă. Ce vrei să faci ?
Trebuie să salvăm dragonii.
Bine. S-a făcut. Hai, fiule !
Orice ar fi, continuaţi să atacaţi muntele !
Trebuie să-l scoatem afară pe alfa.
Pregătiţi capcanele !
Surpriză !
Da !
Cum ?
Chiar eşti plin de surprize !
Să mergem !
Călăreţi de dragoni în trecere !
Foc !
Da !
Distrugeţi-i !
Eret, fiu al lui Eret !
Sus, fetiţo !
Lasă-te spre stânga, Eret ! Aşa !
Fii atent !
Bine aşa !
Doborâţi-i !
Capul sus !
Stăpânitorul dragonilor.
Bun venit la bord, călăreţ de dragoni !
Mulţumesc...
Unde ai fost ?
Cu mama, să ne povestim de una, de alta.
E mama ta ?
Acum înţelegi de la cine am moştenit firea mea dramatică.
Alfa ! Acum începe lupta adevărată !
Hai, ştirbule !
Arată-le ce poţi, amice !
Bravo !
De mult aşteptam acest moment !
Nu poţi să ne iei dragonii !
Sunt conduşi de alfa !
Bine că am adus pe cineva care să-l sfideze.
Încă unul ?
E clasa zece ! Clasa zece !
Nu.
Hai ! Doboară-l pe alfa !
Mulţumesc.
Pentru tine, draga mea,
orice.
Val, crezi că poţi să-i opreşti ?
O să mă străduiesc.
Haide, Spaima norilor !
Tu !
Te-am văzut arzând cu ochii mei !
Nu mă omoară pe mine puţin foc !
Stoic !
Nu !
Am câştigat.
Acum, termin-o !
Nu !
Rezistă !
Sfarmă-Ţeastă, hai !
Hai, Mâncăule !
Sunt în spatele tău, Stoic !
Opreşte-te !
Ăsta e marele stăpânitor al dragonilor ?
Fiul lui Stoic cel Vast ?
Cred că se simte jenat.
Atâtea pierderi, pentru ce ?
Ca să fii de neoprit ?
Ca să conduci lumea ?
Dragonii sunt făpturi blânde, minunate,
ce îi pot apropia pe oameni.
Sau dezmembra.
Vezi tu...
Ştiu ce înseamnă să trăieşti cu frica în sân.
Mi-am văzut satul incendiat,
familia distrusă.
Dar de mic,
când nu-mi mai rămăsese nimic,
am jurat să-mi înving teama de dragoni
şi să-i eliberez pe oamenii din toată lumea.
Atunci, de ce îţi faci o armată de dragoni ?
Ai nevoie de dragoni ca să cucereşti alţi dragoni.
Sau ai nevoie de dragoni ca să cucereşti alte popoare.
Ca să-i domini pe cei care te urmează
şi să-i pedepseşti pe cei care se împotrivesc.
Deştept băiat !
Lumea vrea pace.
Şi am găsit soluţia pe insula noastră.
Dă-mi voie să-ţi arăt.
Nu !
Îţi arăt eu ţie !
Ce...
Sughiţ !
Hai, Mâncăule !
Bine, schimbare de plan !
Niciun dragon nu rezistă ordinelor unui alfa.
Cel care domină un alfa
îi domină pe toţi.
Ştirbule ?
Ştirbule, te simţi bine ? Ce se întâmplă ?
Priveşte ce înseamnă adevărata putere !
Puterea voinţei care îi domină pe ceilalţi.
În faţa ei,
nu însemni nimic.
Ce ţi-a zis ?
Haide, Ştirbule !
Ce te-a apucat ?
Nu, nu. Haide !
Ce faci ? Termină !
Opreşte-te ! Vino-ţi în fire !
Ştirbule, nu !
Ştirbule !
- Nu ! - Sughiţ !
Stai !
- Fiule ! - Tată !
Nu !
Nu.
Tată !
Stoic !
Tată !
Nu...
Nu.
Nu, nu.
Nu ! Lasă-l în pace !
Du-te ! Pleacă de aici !
Pleacă !
Nu e vina lui. Ştii bine.
Dragonii buni,
sub comanda unor oameni răi...
Stai ! Nu pleca !
... fac lucruri rele.
Haide !
Adunaţi oamenii ! Ne vedem pe insula Tontului !
Ştirbule !
Lasă-l.
Walkiriile să te preîntâmpine
şi să te conducă pe marele câmp de luptă al lui Odin.
Să-ţi slăvească numele cu dragoste şi înfocare,
ca să-l auzim ridicându-se din adâncurile Valhallei
şi să ştim că te-ai aşezat la locul care ţi se cuvine
de la masa regilor.
Căci un mare om a căzut la datorie.
Un războinic. O căpetenie.
Un tată.
Un prieten.
Îmi pare rău, tată.
Nu sunt conducătorul care voiai să fiu.
Şi nici pacificatorul care credeam că sunt.
Nu ştiu...
Ai venit pe lume mai devreme.
Erai o mogâldeaţă.
Aşa de gingaş, aşa de plăpând...
Mă temeam că n-o să rezişti mult.
Dar tatăl tău
nu s-a îndoit nicio clipă.
Spunea mereu că vei deveni cel mai puternic.
Şi a avut dreptate.
Ai inimă de căpetenie şi suflet de dragon.
Numai tu poţi reuni lumile noastre.
Asta te reprezintă, fiule.
Mă temeam să nu devin ca tata.
Cel mai tare, pentru că eram convins că n-aş putea.
Cum să devii aşa de măreţ ?
Aşa de curajos ? Aşa de altruist ?
Cred că poţi doar să încerci.
Un şef îşi apără oamenii.
Ne întoarcem.
Cum ?
Ne-a luat toţi dragonii.
Nu pe toţi.
Nu vreau să mor !
Nu putem zbura pe chestiile astea !
Nu mai spune ?
Bestia albă n-o să-i domine şi pe ei ?
Sunt pui. Nu ascultă de nimeni.
Da ! Ca noi !
E periculos !
Unii ar putea spune că e un plan precar.
Bine că nu ascult ce spune lumea.
Care e planul ?
Să-l recuperez pe Ştirb şi să-i trag una lui Drago...
Capul sus !
Şi chestia aia.
Bun băiat !
Atenţie la mobilă !
Unde te duci ?
Conducătorul vostru e mort.
Stoic ?
Nu mai are cine să vă apere acum.
Nu.
A luat toţi dragonii !
Distrageţi-i atenţia dragonului alfa ! Să nu se mai concentreze pe Ştirb.
Cum ?
Aţi uitat cu cine călăriţi ?
Nu există dragon viu pe care să nu-l pot ţine în frâu !
- În afară de ăsta ! - Amator.
Uitaţi-l pe Sughiţ !
Cum ?
Continuaţi !
Oaia neagră, scumpete !
Zece puncte !
Văleu !
N-am păţit nimic !
Nu-i uşor să scape omul de tine, recunosc.
Ştirbule ?
Hei,
sunt eu, amice.
Sunt eu.
Sunt eu. Sunt aici, amice.
Întoarce-te la mine.
Nu mai e al tău.
Îi aparţine lui alfa.
Dar, te rog, mare stăpânitor al dragonilor,
încearcă să-l iei.
N-o să mai rateze a doua oară.
Nu a fost vina ta, amice.
Ei te-au pus s-o faci.
Tu nu l-ai fi rănit.
Nu m-ai răni nici pe mine.
Cum reuşeşti ?
Te rog. Eşti cel mai bun prieten al meu.
Cel mai bun prieten.
Bun băiat ! Aşa !
Sunt aici !
Ajunge !
Ţine-te bine !
Mai am puţin, amice.
Fă ceva !
Trebuie să-i despărţim pe cei doi.
Trebuie să-l neutralizăm, Ştirbule.
Ai încredere în mine, amice ?
Putem s-o facem.
Tu şi cu mine.
Ca unul singur.
Asta e.
Hai să mai încercăm o dată !
Doboară-l, iubire !
Dă-i gata !
Domină-l !
Ignoră-l, Ştirbule !
Opreşte-i !
Acum !
Iar ?
Ştirbule ! Acum ori niciodată !
Hai, amice !
Ţine-te bine !
Da ! Am reuşit !
Ţine-l pe loc, Ştirbule !
S-a terminat.
Nu mai spune ?
Nu !
Sughiţ !
Îl sfidează pe alfa !
Ca să te apere pe tine.
Nu, nu ! Nu !
Ripostează ! Luptă-te !
Luptă-te !
Ce te-a apucat ?
Acum înţelegi ?
Asta înseamnă să câştigi devotamentul unui dragon.
Hai să-i punem capăt ! Acum.
Niciodată !
Haide !
Luptă !
Dragonul alfa îi protejează pe toţi.
Continui să mă uimeşti, amice.
Mulţumesc.
Ştirbule, ştii bine că nu iese la spălat !
Ştiam eu că te întorci !
Coadă-spin !
Vino să te îmbrăţişez, Arţăgosule !
Cine e prinţesa mea mică ?
Să nu mai pleci niciodată, Colţ-de-foc !
Da, eşti ! Mi-a fost dor de tine.
Vomi !
Nu tu !
Frumos ai mai mânuit dragonul acolo !
Ai fi un vânător bun.
Sfarmă-Ţeastă va avea nevoie de cineva care să aibă grijă de el.
Eu ?
Aş fi onorat.
Tatăl tău ar fi la fel de mândru ca mine.
Mulţumesc.
Mă bucur că eşti aici, mamă.
Şi voi rămâne aici.
Vezi ?
Ţi-am zis eu să cauţi aici.
Tot mai faci chestia asta ? Nostim, n-am ce zice !
Vino încoace !
S-a întors şeful acasă !
Trăiască şeful ! Trăiască şeful !
Asta e insula Tontului.
Puţin cam zguduită, cam năruită şi acoperită de gheaţă,
dar e un cămin.
Căminul nostru.
Cei care ne-au atacat au fost neînduplecaţi şi nebuni.
Dar cei care i-au oprit
au fost mai mult de-atât !
Om fi noi puţini,
dar reprezentăm o forţă,
mai mare decât orice ar putea încerca să ne domine.
Suntem glasul păcii.
Şi, puţin câte puţin, vom schimba această lume.
Noi avem ceva ce nu au ceilalţi.
Desigur, ei au armate,
au escadre,
dar noi avem
dragonii noştrii !
CUM SĂ ÎŢI DRESEZI DRAGONUL 2
Traducere şi adaptare: Aurelia Costache